EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Glöm inte Babe.
Hon sa att jag skulle få tillbaka den, men inte att hon skulle finnas inuti.
Den var bra, Babe.
Det var en vacker minnesceremoni.
Ja, men den var också lite märklig.
Alltså, jag gillar idén med att lägga handen över min grannes hjärta, men...
Killen bredvid mig verkade nöjd.
Och så slutar allt så här.
Att man bärs runt i ett gammalt loppisfynd.
Jag vet. Jag är också ledsen.
- Det är inte bara Babe. - Phil?
Ja, det också. Men...
Jag vet inte, det är hela mitt liv.
Döden har en förmåga att påverka människor så.
Men Babe bejakade verkligen livet.
Hon nöjde sig aldrig med nåt.
Ända till sista stund.
Hon visste vad hon ville ha, och hon var inte rädd för att ta för sig.
Till skillnad från mig, som fortfarande inte vet vad hon vill.
Jisses, jag vet att det här är ett viktigt samtal, men titta. Presenter.
De är från Babe.
Typiskt Babe att ge en nåt för att man tar livet av henne.
"Kära Frankie, jag har fått veta att dessa penslar är desamma
som Picasso använde för att måla Guernica.
Om det visar sig vara fel, ska du veta
att det ändå var väldigt trevligt att ligga med två spanjorer för att få dem.
Vykortet är hursomhelst huvudpunkten."
Herregud!
KONSTVERK AV FRANKIE B.
"Jag har hyrt galleriet, du behöver bara fylla det.
Du har en månad på dig. Sätt igång, raring.
All min kärlek och mitt eviga tack.
Mitt eviga tack, bokstavligen.
Kram, Babe."
Vad gulligt.
Vad fick du?
Vi ska se.
Du får nåt inspirerande och kreativt... och jag får en vibrator?
Det kanske är din pensel, Grace.
"Kära Grace,
det här är ännu bättre än att dricka,
och man blir inte plufsig av den.
Och den kommer inte att krossa ditt hjärta. Kram, Babe."
Det är en bra vibrator.
Är det?
Mycket bättre än såna med dragstart. Det känns som att använda en motorsåg.
Verkligen. Jag hatar såna.
- Såna finns inte. Det var en kuggfråga. - Det var ingen fråga.
Frågan är: "Har du nånsin använt en?" Svar: "Nej."
Jag använder... andra saker.
Vadå, förutom en mans penis?
En mans penis.
Du har aldrig använt en vibrator. Det förklarar en del.
Hörru, tjejen, sätt på den där och kör igång.
Jag måste också köra igång, för jag har en utställning om en månad.
- Det är nästan som en mikrofon. - Den kommer att få dig att sjunga.
Herregud, hur ska man kunna läsa det här?
"Diskmaskinssäker."
Det var ju bra.
"Sätt igång, raring" - Babe.
Vet du en annan sak som Thoreau sa?
"Ingen man är så fattig att han måste sitta på en pumpa."
Så allt var inte genialt.
Men som konstnär har jag också gjort en del som inte var genialt.
Men det här... Du är kronjuvelen.
Jösses, till och med som död
är du roligare än "Greve Drinkula" därborta.
Tack för att du påminde mig om att jag är konstnär.
Du har nåt på näsan.
Sol, det är Frankie,
konstnären som förut kallades för din fru.
Jag minns dig.
Du är den tystlåtna. Den som kastade målarfärg på Burt Reynolds päls.
Hur kan jag hjälpa dig?
För det första har jag en utställning om tre veckor
på Lotus Gallery, mellan sju och nio. Vin och ost serveras.
En retrospektiv utställning med nya verk.
- Grattis. Fantastiskt. - Eller hur?
Och en sann återblick med Frankie B måste innefatta Hitlers omskärelse.
Jag förstår att du tycker det.
Jag behöver alltså K Loggins kontaktinfo.
Kenny Loggins är inte längre vår klient, och han är väldigt privat av sig.
Jag vet inte om jag vill att du ringer honom.
Ring honom, du. Sol, det här är viktigt.
SÄG INGET!
Han måste komma dit.
Det var han som först bekräftade mig som konstnär.
Nu tillskriver du nog Kenny för mycket.
Man blir inte konstnär bara för att man säljer en tavla.
Säg det till skattemyndigheten.
- Men... - Ring Kenny!
Okej.
Tack och adjö.
Du tänker väl inte berätta det?
Jo, jag ser det på din blick.
- Vad har jag för val? - Prova att inte säga det.
Vilken del ska jag inte berätta?
Att det var Larry som skötte Kenny Loggins skilsmässa?
Eller att han aldrig köpte hennes tavla?
- Alltihop. - Det känns hemskt.
Sluta! Du gjorde det av vänlighet.
Hon hade det jobbigt och det var den största gåva du nånsin gav henne.
Hon har levt gott på den historien i åratal.
Den gör henne glad. Låt det bara vara.
Men hon ger sig inte förrän hon får tavlan.
Hon har skickat sex sms sen vi la på,
- och i alla står det "Kenny Loggins". - Gör så här.
Gå till garaget och gräv fram den.
Säg att du fick tillbaka den och att han hälsar.
Jag vet inte.
Säg bara att Kenny Loggins ger tillbaka tavlan,
eftersom alla har en "Footloose".
Jag vet inte.
Grace. Nu händer det saker i min studio.
Du har väl inte spindeltävlingar igen?
Jag befinner mig i en kreativ virvelvind.
Jag är en fuego.
Jag har skapat ett verk som kanske till och med slår Hitlers omskärelse.
Som du kanske minns är i...
"Mr Kenny Loggins privata samling."
Men du vet inte att han kommer på utställningen.
- Jaså? - När jag frågar honom.
Han är en samlare och ett fan. Det har han varit sen...
"Dagen då han köpte den från väggen på Sols kontor."
Men du tar inte till dig själva energin.
Vad har hänt? Har du ramlat? Du skulle ha ropat.
Är den bruten? Herregud.
Varför skrek du inte? Var det du som skrek i natt?
Jag mår bra. Den behöver bara vila.
- Vila? Från vadå? - Från sånt som händer gör.
Vad är det här för förhör?
Jag gör handsaker. Jag gillar att vinka.
Nej... Vad döljer du?
I egenskap av känslokännare anar jag att du är på defensiven.
Jag är inte på defensiven.
Jag får inte ihop det. Du säger att handen värker,
och samtidigt har du vällustens rodnad på dina kinder.
Vänta lite...
Du har inte gjort handsaker, utan handtrallor.
På dig själv.
Hur var det? Berätta allt.
Jo, det var... Frankie, titta, en drönare!
Den jäveln! Hämta min t-shirtkastare!
- Hej! Åh, min tårta. - Hej.
GRATTIS PÅ 8-ÅRSDAGEN BUD!
Det är inte roligt.
Det är jobbigt att fylla år på skottdagen.
Jag har hört det, varje födelsedag som inte kan delas med fyra.
Och jag läste din hemska berättelse Den sista skotten.
Det är en novell.
Jag kan inte tro att du redan är åtta år.
- Tro det. - Så lång.
Hej, mamma. Jag beklagar Babes bortgång.
Tack, gumman.
Jag önskar att alla mina vänner vore döda,
men jag antar att det är rätt sorgligt när det börjar ske.
Det är ingen rolig tid.
Och ändå tränar du dambarr inför nästa OS.
Det är bara artrosen som blossar upp.
- Jag har börjat med kalligrafi igen. - Kul att du har nåt att göra.
Okej, nu måste jag jävlas med Bud.
- Budlas. - Ursäkta mig.
Jag hoppas att du gillar presenten, butiken hade slut på pubertet.
Jaså? Samma butik... sa att du är en bitch.
Ja, det är därför jag handlar där.
Åh, vilket trist kalas.
Har den äran, Bud.
Hej. Tog du med majsbrödet?
- Kalligrafi! - När började du med kalligrafi?
När du visade konstitutionen för mig och jag sa: "Åh, vad fint!" Vad är det här?
Vi har gått igenom en massa grejer för att vi ska flytta till nåt mindre,
så jag lade undan några saker som jag tänkte att du kanske ville ha.
- Vad omtänksamt. Tack. - Jag är en omtänksam man.
Med väsentliga undantag. Vad är det för saker?
Ingen aning. Jag bad Hildy packa ihop dem åt dig.
- Bad du hushållerskan packa dem? - Hur ska jag kunna veta vad du vill ha?
Jag vet inte. Du kanske fick några ledtrådar under de 40 år vi var gifta.
Har du pratat med honom?
Ja, faktiskt. Och...
Jag fick tillbaka din tavla.
Kenny! Den gör fortfarande intryck.
- Kan jag få hans nummer nu? - Hurså?
Han lär vilja komma dit. Och så vill jag att han säger nåt.
Och så vill han nog ha en till originalmålning av Frankie B.
Jag ger honom VIP-behandling. Som min största kund
får han en goodiebag med Skittles och en vissla.
Jag bör nog fråga honom åt dig.
Men du kommer inte att sälja det. Det borde komma från mig.
- Jag ska jobba på det. - Tick-tack, grabben.
Där är du ju. Hur mår du, gumman? Är du hungrig?
Vill du vila? Vill du dricka nåt?
Nej! Ingen mer vätska. Bara lite absorberande mat.
Kanske kex. Eller soffstoppning.
Var är Mitch?
Han paddlar forsränning med collegekompisar.
Vad bra. En killresa.
Han har uppenbarligen inte sex med andra kvinnor.
Det är okej. Jag har pratat med honom.
Han behövde lite egentid innan helvetet bryter lös.
- Det här helvetet. - Vad skönt.
- Skönt att säga det. - Jag måste gå.
Nej. Jag måste gå igen.
- Jag går däruppe. - Okej.
Hej, Mallory. Vad är det med Mitch?
Inget.
Jag var lite rädd att han var otrogen, men det är okej nu.
- Vill du prata om det? - Nej, tack. Det är bra.
- Säkert? - Ja, pappa och Sol var hjälpsamma.
- Jag har mycket erfarenhet i ämnet. - Men vad brukar man säga?
"Bättre att få råd av skojaren än av den lurade."
Nej, mamma, jag menade det inte så...
Jag vet vad du menade.
Hej, är det Barney's BBQ Hut?
Hej, Jeff. Det här hör du säkert ofta, men jag läste i en artikel
att Kenny Loggins åt en måltid på er restaurang under hösten 1988.
Ni har inte möjligtvis hans kontaktuppgifter?
- Hej, mamma. - Jag pratar i telefon, hjärtat.
Jeff? Hallå?
- Vad är det? - Jag vill be om en liten tjänst.
- Jag tänker inte passa din ödla. - Nej, det handlar inte om Spencer.
Bud har en tjej som kommer på besök i helgen, och...
Du vill att jag låtsas vara din flickvän för en dubbeldejt.
Jag fattar. Jag kan väl damma av min gamla långkjol.
Nej. Inte det. Aldrig det.
Jag tänkte att eftersom du inte gör nåt särskilt
så skulle jag kunna sova hos dig. Då får de vara ifred.
Och vi får lite mamma-Coyote-tid. Filmer. Pussel.
Det blir som förra gången, fast utan abstinensbesvär.
Ja...
Jag kan fråga pappa, men de har så fullt upp.
Och du och Grace hänger ju bara.
Okej, det går väl bra.
Undvik mig inte. Jag behöver Kennys nummer nu.
Kontakta honom genom hans webbsida istället.
Han har ingen webbsida. Han bor på en gård.
Han har visst en webbsida. Titta, här är den.
Man kan köpa Kenny Loggins Zinfandel.
Inte du. Men han donerar säkert en låda till invigningen.
- Här, ge mig telefonen. - Nej!
Hörru! Det är Buds mobil. Han lär bli jättearg.
Frankie, får jag prata enskilt med dig?
Okej.
Försök att hålla dig lugn
och minnas att jag gjorde det jag gjorde för att göra dig glad.
Vad gjorde du?
Det finns ingen Kenny Loggins.
Har aldrig funnits.
Det var jag.
Lägg av, skrev du "Higher Love"?
- Det var Steve Winwood. - Vem fan är det?
Jag försöker berätta att Kenny Loggins aldrig köpte din tavla.
Jag hittade på alltihop.
Va?
Du hade det så jobbigt med din konst.
Din ugn hade exploderat och du trodde att du höll på att bli färgblind.
Jag ville ge dig luft under vingarna.
- Så Kenny Loggins såg aldrig ens tavlan? - Jo!
Han kom in på vårt kontor,
och jag minns särskilt hur han såg på den och sa...
Och det var inte det ljud man förväntar sig
när nån ser ett Hitler-porträtt på ett juristkontor.
Det var snarare uppmärksammandet av en begåvning.
Jag har berättat för alla om den tavlan.
Det var hela mitt liv.
Det var allt jag hade att klamra mig fast vid.
Det enda som fick mig att känna mig som en riktig konstnär.
Vänta. Ska du gå?
Ja, förlåt, jag tror faktiskt det.
Men jag fyller inte nio förrän om fyra år.
Jag vet, hjärtat. Men jag är upprörd och tiden är ett påfund.
Vad kan vara så hemskt att du måste lämna festen?
Ärligt talat så berättade din far en sak...
Jag vill inte höra det.
De senaste två åren har handlat om mamma och pappa,
och jag vill att åtminstone en dag ska handla om mig.
Det händer bara vart fjärde år.
Du har rätt. Kom här.
- Skingra er! - Herregud.
- Igen? - Det tar aldrig slut.
- Vad är fel med den här bilden? - Hur tusan dricker man såna här?
Vanligtvis inte med sockrad kant.
Ett otympligt system för olivleveranser.
Mår du bra?
Nej, inte ens nästan. Hemskt. Fruktansvärt.
- Vill du prata om det? - Nej.
Börjar jag kan jag inte sluta, och då förstör jag festen,
som redan hänger på en skör tråd.
Om det är till nån tröst, så har det visat sig att den i min familj
med störst respekt för mig är vår gamla hushållerska.
Jisses, du gick verkligen lös på dig själv.
Min artros blossade faktiskt upp redan efter 30 sekunder.
Jag körde på genom smärtan. Jag gav allt jag hade.
Det kanske är din teknik.
Alltså, gör du... Är det så här du jobbar?
Lite tuffa tag?
Eller far du runt först, innan du låter den sjunka in lite snett?
Man kan köpa en som har en liten grej som...
fungerar separat. Den liksom... Och sen...
Eller kanske nåt vertikalt? Är det vad du vill ha?
Det handlar inte om vinkeln, utan greppet.
Precis här. De är inte designade för gamla kvinnor.
- Varför måste allt värka i vår ålder? - Prova en annan sort.
Du kanske inte har hittat den rätta leksaken än.
Jag har kollat på nätet. Inget.
Min vän Clifford älskar att sticka,
och hans fingrar är som en bukett torkade kalkonstrimlor.
Han använder bambustickor med ett mjukt gelöverdrag.
- Ska jag använda stickor? - Nej.
Tja...
Nej.
Var är din pojkvän?
Jag gillar honom. Varför skulle jag ta med honom hit?
"Till Grace. Tänker på dig. Kram, Robert."
"Grattis på bröllopsdagen. Till Grace från Robert med kärlek."
"Ledsen att du hade en dålig dag.
Kram, Robert." "Bara för att. Kram, Robert."
"Till Grace. Grattis på födelsedagen."
"Tack för hjälpen. Kram, Robert."
"Saknar dig med. Kram, Robert." "Kram, Robert." "Kram, Robert."
"Grattis. Du vann."
- Det här kommer inte att svida. - Skickligt, Sol.
Bra jobbat.
Allvarligt?
Åh, jag hade glömt bort dem.
Varför gjorde du så?
För att vara beredd på alla situationer.
Om jag hade en jobbig dag gick du till kartongen
och gav mig en gåva som du hade köpt flera år tidigare.
Ja. Fast då låg de i en låda.
- Detaljerna är oviktiga. - Åh, vad fina.
Jag förstår inte problemet.
Problemet är att du inte förstår problemet.
- Det gör jag inte. - Det är opersonligt.
Det känns som en burk med godis åt en hund.
Du vill alltså inte ha dem?
Det var visst personligt.
Jag valde alla med dig i åtanke.
Från butiken du tycker om.
Det spelar ingen roll var du köpte dem.
- Utan varför. - Jag ger upp.
Du blir arg om jag inte köper en gåva, och du blir arg om jag köper en gåva.
- Det är inte de enda alternativen. - Nej, det är det inte.
- Skulle du göra så mot Sol? - Nej, det skulle han inte.
Blanda inte in mig.
Skulle du köpa honom 30 par Huarache?
Jag tänkte väl det.
Jag brukade tänka: "Gud, vad rart.
Robert har köpt mig nåt, för han visste att jag var ledsen."
Eller: "Robert köpte nåt speciellt åt mig,
för han visste att jag hade rätt och han hade fel."
Men så var det inte alls.
Det var inte för min skull, utan för din. Så att du skulle slippa hantera mig.
Så att du inte behövde tänka på mig.
Om vi hade bråkat gav du mig en gåva ur ditt förråd.
Jag trodde att du gav mig presenter för att... du inte gillade att prata.
Men det var för att få tyst på mig. För att hantera mig.
Det var aldrig för att du älskade mig.
Inte förrän nu har jag förstått vårt äktenskap.
För Guds skull, vi är ju skilda. Är vi inte klara med sånt här?
- Inte jag. - Var kommer det här ifrån?
Jag behandlas fortfarande som under de 40 åren,
och jag tänker inte tåla det längre.
Inte jag heller. Jag har en mage full av ilska och martini.
Sol ljög för mig om Kenny Loggins. Han köpte aldrig tavlan.
Jo! Det gjorde han visst.
Vi har hört historien miljarder gånger.
Just det. "Han såg den på väggen på pappas kontor..."
Nej! Lögner och åter lögner.
Du kan inte jämföra den här lögnen med mina andra lögner.
De andra var för min egen skull. Den här var för din skull.
- Så generöst av dig. - Kom igen, Frankie.
- Nej. Du förödmjukade mig. - Jag försökte hjälpa dig.
Jag trodde på dig och jag ville hjälpa dig att tro på dig själv.
Om du hade trott på mig
skulle du inte ha sålt mig en säck magiska bönor.
Han menade väl.
Det gör han alltid när han ljuger.
Han tror visst att jag är ett barn som måste pjoskas med.
Okej, allihop. Nu...
Nu tar vi alla ett djupt andetag.
- Jag förstår att det suger... - Nej.
- Men pappa hade hjärtat på rätt ställe. - Mitt hjärta, då?
Fattar nån varför jag är så brutalt lack?
Jag gör det. Tror jag. Vad betyder "lack"?
Hon är grymt förbannad.
Okej, då gör jag det, för jag är också lack.
Sol lurade henne i alla fall av kärlek. Vad var din drivkraft?
Just det, ändamålsenlighet.
Okej, åtala mig, då. Jag hör gärna ditt argument.
"Ordförande, min exmake är en ond man, för han köpte presenter åt mig."
I storpack. Som man köper toapapper.
Mamma, är du inte lite väl hård mot pappa? Han tänkte ju på dig.
Bara för att de tror att de var snälla, betyder det inte att de var det.
För att återgå till det här, det är alltså fritt att ta smycken här?
Förstår du inte hur respektlös du var?
Du tror att jag försökte skada henne, men det var raka motsatsen.
Jag varken förminskade eller avfärdade henne.
Jaså inte? För "henne" är kvar i rummet och ändå kallar du henne "henne".
Det känns lite avfärdande mot henne.
Otroligt att du av alla människor...
Ja, du. Du pratar om att vara respektlös mot mamma.
För vi satt på första parkett under ditt fylleutbrott.
Du är inte bra på att lugna ner folk.
Jag menade inte vad jag sa. Jag var arg, men jag menade inte allvar.
Jag svär. Jag är ledsen.
- Ursäkten godtas. - Förlåt mig.
Men det betyder inte att jag inte är brutalt lack på er andra.
- Vad har vi gjort? - Du!
Du förvandlade mig till en gammal, halvtokig gumma
som inte ska få köra bil.
Och jag är ett lättlurat fån som inte kan ge några goda råd.
- Och du... - Herregud.
Du anställde inte mig för att jag skulle överskugga dig.
Men jag gav dig den första idén som Say Grace har haft sen du tog över...
Vi gav dig den första idén, och du gav oss inget erkännande.
Du tog åt dig äran, och sen gjorde du dig av med Frankie.
Försök själv göra affärer med henne.
Det kanske jag gör. Det gör jag.
- Det ska jag. - Ska du?
- Ja. Vi har ju pratat om det. - Just det. Vi har pratat om det.
- Vad ska vi göra? - Det ska jag berätta. Vi ska...
Vi ska tillverka vibratorer för kvinnor med artros.
Ja! Vibratorer! Strålande!
Snälla, låt vattnet gå.
Jag svimmade just.
Skärp er. Äldre kvinnor onanerar också.
- Mamma! - Och vi har vaginor.
Måste nån alltid dra upp mammas mussla varje gång vår familj äter ihop?
Säg "mumla" som en vuxen man.
- Okej. - Jag betvivlar att det finns
en marknad för vibratorer för äldre kvinnor med artros.
Jodå. Jag har jätteont.
- Det tar längre tid för oss att komma. - Det var kallt.
Hon har rätt. Blodet strömmar inte till våra underliv lika lätt.
- Sluta. - Det är ömtåligt.
- Jag har läst på. - Herregud.
Ju längre tid det tar att få orgasm, desto mer irriterat blir det,
och desto ondare gör artrosen.
Är inte äldre kvinnor värda mer än så?
Kan vi slåss om rätten till onani efter lunch?
Allvarligt! Hur ska jag förklara för barnen
att deras mormor gör sexleksaker för andra mormödrar?
Så här kan du säga till dem.
Vi gör saker för såna som oss,
för vi är trötta på att avfärdas av såna som er.
Micksläpp. Nu drar vi hem.
Om ni ska åka, kanske jag borde följa med er.
Nej, du får ha din mamma-Coyote-tid nån annanstans,
för vi har massor på gång hos oss.
Vad tycker ni om de här?
Ja, de tar jag helt klart.
Vi hade gjort Babe stolt.
Prata inte om Babe som om hon inte vore här.
Förlåt mig. Förlåt.
Jag har dåligt samvete för att jag förstörde Buds kalas.
Men vi gjorde en sjuhelvetes sorti.
Absolut.
Ska vi göra den här affärsgrejen?
Ja. Lätthanterliga vibratorer med instruktioner i stor stil.
Absorberande, icke-hemska trosor för kvinnor
som lider av inkontinens.
"Hinner du inte fram till badrummet? Strunt samma."
Vi borde kalla dem för "Struntsamma-trosor".
Vet du vad? Vi kan göra vad vi vill.
Eller hur, Babe?
- Hon sa: "Visst." - Jag hörde henne.
Om jag nånsin skulle göra som Babe,
vilket jag inte ska, men om,
då skulle jag be dig.
Detsamma, tjejen.
Handslag.
Babe! Fan också! Hjälp mig få upp henne.
- Nej! - Innan vinden för bort henne.
Jag gillar inte ens att ta på folk medan de lever.
Babe älskar stranden.
Jag fick lite Babe i munnen.
Salt.
Ja, lite...